Наталія Юнак
та його друзі
Книга 3

шуня

Київ

2018

ББК 86.376
Ю 13
Наталія Юнак
Шуня та його друзі: Пер. з рос. — К.: Джерело життя, 2018—24 с.
Чи хотіли б ви вирушити  в захопливу подорож до країни Організмії? Що це за країна? Де розташована? Хто нею керує? Про все це ви дізнаєтеся, гортаючи сторінки дитячих книжок про здоров’я, написаних Наталією Юнак. Серія складається з кількох книжок: «Організмія», «Тридцять Два Богатирі», «Шуня», «Лего та Леня», «Королева Серцея» та «Король Мозокус». Проте автор не обмежилася лише цими виданнями, вона продовжує поповнювати серію новими, адже людський організм – це невичерпне джерело пізнання мудрості нашого Творця – Бога.
Разом з героями Михасиком та Катрусею ви познайомитеся з незвичайними мешканцями країни, які багато чого знають про вас та ваше здоров’я.
На сторінках книжок вас чекають цікаві пригоди!
ББК 86.376
© видавництво «Джерело життя», 2018

Доброго дня, друзі! Давайте познайомимося, мене звати Шуня. А вас як? Михасик та Катруся? Дуже приємно. Отже, ваші повні імена Михайло та Катерина. У мене також є повне ім’я – Шлунок. Ну, от ми і познайомилися! А тепер мені дуже хочеться з вами поспілкуватися.
Скажіть, будь ласка: яке заняття для вас найприємніше? Ігри? Прогулянки? Звичайно, кожному подобається щось своє, але чомусь під час прогулянок усім дітям так хочеться морозива, булочки або газованої води, і задля цього вони готові призупинити будь-яку гру, правда ж? Так, звичайно, адже це така смакота – солодощі, ласощі... І навіщо дорослі вигадали іншу їжу? Хм-м-м, здається, вас це зацікавило. Тоді давайте відкладемо всі ігри та прогулянки і поговоримо про їжу,зокрема про ласощі, а також про пиття та ще про щось дуже цікаве!
Але спочатку я розповім про себе. Вам, мабуть, цікаво ді- знатися, де я живу та чим займаюся. Тридцять Два Богатирі вам уже розповідали, що уста людини – це головна магістраль, котра веде до країни Організмії. Роздвоюючись, вона спрямо- вує одну частину руху до легенів Лего та Лені, а іншу – до мене – шлунка Шуні. Живу я всередині хлопчиків та дівчаток, у їхніх животиках. І так само, як цим хлопчикам та дівчаткам, мені дуже хочеться бути здоровим і щасливим. Але інколи я хворію, тоді в дітей болять животики, вони не можуть гратися, гуляти й навіть насолоджуватися своїми улюбленими ласощами, а натомість їм доводиться пити гіркі ліки та прикладати компреси.
Інколи я втомлююся, тоді в животику малечі з’являється дуже неприємне відчуття: щось тисне, тягне, крутить, а найголовніше – у цей час ні в кого не буває хорошого настрою - ні в мене, ні в моїх хлопчиків та дівчаток.
А ще мені буває сумно… Тоді я починаю плакати гіркими сльозами, і від цих сліз у животиках дітей виникає здуття, виходять гази, з’являється печія – таке неприємне відчуття в горлі.
Але й це ще не найстрашніше. Найбільше, чого я боюся, – це появи ран… Так-так, я теж можу поранитися, наприклад, гострою чи важкою їжею. Скажімо, якщо Михасик чи Катруся з’їдять продукти, які не можуть поєднатися, і вони починають в мені «боротися» між собою, – це теж може завдати мені ран. У такому разі я намагаюся звільнитися від шкідливої їжі, і, якщо це вдається, мені відразу стає легше, хоча для дітей це неприємна реакція організму, яку називають блюванням.
Але якщо я не зможу вгамувати або прогнати забіяк, то ці продукти починають травмувати й отруювати мене, завдаючи болю та страждань. Тоді мене разом із дитиною везуть до лікарні, їй роблять уколи, ставлять клізму, мене ж промивають, наповнюють усілякими ліками… А інколи – навіть страшно про це подумати! – я можу опинитися на операційному столі й… мене можуть порізати. І при цьому страждаю не лише я сам – страждають зі мною хлопчики та дівчатка, у яких я живу. Їм також неприємно, страшно і дуже - дуже боляче.
Ну от, Михасику й Катрусю, я вам розповів про себе. Правда, вам навіть стало шкода мене? А мені стало шкода вас. Тому що у багатьох дітей, і вас зокрема, виникали неприємні відчуття і проблеми із Шунею, чи не так? Ви навіть можете мені розповісти, як себе почували, коли животики боліли.
А знаєте, чому це все трапляється? І що найголовніше: хочете дізнатися, як уникнути всіх цих неприємностей? О, давайте я вам розповім щось дуже цікаве й важливе, від чого ми всі: і ви, і я – будемо здорові та щасливі! Я відкрию вам декілька секретів – важливих законів, згідно з якими я живу і працюю, автор яких Верховний Правитель країни Організмії – Ісус Христос. Він – Архітектор і Конструктор вашого організму.
Дотримуючись цих простих правил, ви допоможете мені – вашому Шуневі – виконувати роботу якнайкраще! Хочете дізнатися про ці закони? Ну, тоді вмощуйтеся якнайзручніше і слухайте…
Шуня полюбляє вмиватися
Скажіть, мої любі друзі, що ви робите щоранку? Правильно, умиваєтеся! Прокинувшись, потрібно відсвіжитися, підбадьоритися, вмити обличчя, очистивши його від бруду й поту. А взагалі, якщо є така можливість, прийміть душ, щоб усе тіло відсвіжилося й очистилося. Але – от лишенько! – умивання і навіть купання очищує тіло зовні, але ж я, ваш Шуня, перебуваю глибоко всередині, у ваших животиках. Як же мені вмиватися й купатися? Правильно, я вмиваюся, коли діти п’ють воду!
На жаль, дуже часто я залишаюся невмитим упродовж усього дня, тому що дехто з дітей узагалі не п’є чисту воду. Замість води вони можуть пити лимонад, чай, молоко чи інші напої. Але ви уявляєте, як я почуваюся, коли мене вмивають лимонадом або купають у молоці? Щоб краще собі це уявити, спробуйте самі вмитися замість води чимось іншим; від соку або газованої води ваше обличчя зробиться липким, а від молока утвориться суха плівочка, яка стягне шкіру… О, я люблю пити молоко, соки та інші корисні напої! Утім, рано-вранці мені хочеться вмитися й відсвіжитися, тому мені потрібна склянка або навіть більше чистої теплої води. Чому теплої? Про це ми поговоримо пізніше.
Михасику, Катрусю, любі діти, а що ви робите після вмивання? Правильно, берете рушника й витираєтеся. А от у мене рушника немає, тому мені доводиться просто чекати, доки вся волога на моєму «обличчі» й тілі сама висохне. Однак діти часто поспішають і не бажають чекати, доки я обсохну, а це створює мені проблеми. Які?
Річ у тім, що моя робота – перетравлювати їжу, а для цього в мені виробляється особлива рідина, яка називається шлунковим соком. Якщо я ще достатньо не висох від води, а мені вже подають сніданок, то мій шлунковий сік розбавляється цією водою, і я не маю достатньо сили, щоб упоратися з перетравлюванням їжі. Тому, мої дорогі хлопчики та дівчатка, я дуже прошу вас: будь ласка, умийте мене (тобто попийте теп-лої води) хоча б за півгодини до сніданку, не пийте воду перед самим прийомом їжі. Дайте мені трішки обсохнути – почекайте хоча б двадцять-тридцять хвилин, перш ніж ви розпочнете їсти після вживання води. Адже вам хочеться мати здоровий і щасливий шлунок, чи не так? Я радий, що ви все зрозуміли і прислухалися до моїх порад! Вдячний вам за турботу про мене.
Шуня снідає
Ну ось я вже й обсохнув, надійшов час поснідати! Що у нас на столі? Лише бутерброд із чаєм? Я це передбачав! Знову ледве дочекаюся обіду…
Послухайте, мої любі друзі. Уранці ви працюєте, граєтеся й бігаєте більше, ніж будь-якої іншої пори дня. І щоразу, коли ваш організм повинен виконати якусь роботу, він звертається до мене за підживленням – саме я забезпечую його поживними речовинами. Але коли в мене цих поживних речовин мало, тоді організм страждає і працює з подвійним навантаженням.
Ви, вочевидь, чули таку приказку: «Сніданок з’їж сам, обід розділи з другом, а вечерю віддай ворогові». Під час сніданку потрібно з’їдати більше половини денного раціону. Тільки за такої умови в мене буде достатньо поживних речовин, щоб забезпечити весь організм належною енергією для роботи від ранку до самого обіду.
О, дякую! Ви ситно поснідали, тому в мене з’явилося достатньо енергії, щоб забезпечити ваш організм силою і поживними речовинами. Тепер ви можете займатися своїми справами. Тільки, будь ласка, якщо вам раптом захочеться пити воду, не робіть цього відразу після сніданку! Адже мій шлунковий сік тільки розпочав свою роботу, йому потрібно достатньо сил, щоб виконати поставлене перед ним завдання. Прошу вас: не розбавляйте його водою, потерпіть хоча б годинку після їжі, перш ніж будете пити воду.
Нагадаю також, що відразу після прийому їжі дуже корисно почистити білі мундири ваших Тридцяти Двох Богатирів. Пригадуєте, як вони вам про це розповідали? Таким чином ви зможете зберегти зубки здоровими та міцними.
Я знаю, що ви будете пам’ятати всі мої рекомендації, адже ви – мої друзі, чи не так?
«Шуню, перекусимо?»
Д       рузі, чи знаєте ви, хто такі «трудоголіки»? Це такі люди, які безперестанку працюють і не люблять відпочивати. Зазвичай вони самі надмірно трудяться й інших підганяють, щоб не байдикували. Але я впевнений, що ви, Михасику й Катрусю, умієте і гарно працювати, і достатньо відпочивати. Однак я знайомий із хлопчиками та дівчатками, котрі розпочинають якусь роботу, потім припиняють працювати, довго відпочивають, після того неохоче беруться знову до роботи, та й то лишень тоді, коли хтось із дорослих нагадає їм про невиконане завдання. Але це не про вас, я пишаюся вами, адже ви вмієте і старанно працювати, і вдосталь відпочивати.
Я теж люблю працювати і не зупиняюся, доки не виконаю всю роботу, тому мені не подобається, коли хтось мене відволікає. А після ретельної праці я з насолодою відпочиваю… Коли кажуть: «Зробив діло – гуляй сміло», «Не той молодець, хто починає, а той, хто закінчує», – це стосується мене...
Ой-ой-ой! Друзі, що ви робите? Ви купили пиріжок? Вас пригостили яблуком чи цукеркою? Будь ласка, тільки не зараз! Адже я ще не закінчив свою роботу! Якщо ви зараз погодуєте мене ще хоч чимось, навіть найменшим шматочком їжі, то мені доведеться зупинити роботу й розпочати перетравлювати цей шматочок. А тим часом сніданок, над котрим я працював увесь цей час, почне псуватися і киснути. І це не тільки утруднює мою роботу, а й завдає болю. А якщо це траплятиметься й надалі, то я можу навіть захворіти.
Я не «трудоголік»! Мені потрібно відпочивати, а постійне потрапляння їжі позбавляє мене вкрай необхідного відпочинку. Найкращим для мене буде, якщо ви їстимете в один і той самий час, за розпорядком. Чи знаєте ви, що з цього приводу написано у вічному Путівнику до щастя – Біблії? «Щасливий ти, краю, коли… владики твої своєчасно їдять» (Екл. 10:17). Тому я проти перекусів, а їжу приймаю лише регулярно за графіком.
Любі діти, я хочу, щоб ви знали, що перетравлення їжі займає в мене – дитячого шлунка – від двох до чотирьох годин. А після цього мені необхідно годинку відпочити для відновлення сил. Тому я прошу вас: не вживайте нічого між прийомами їжі, не перевантажуйте мене перекусами, навіть такими незначними, як лускання соняшникового насіння. Усю їжу подавайте мені відразу, без перерв, і тоді я зможу гідно впоратися зі своїм завданням і забезпечити ваш організм достатнім запасом енергії й поживних речовин. Тоді ви зможете гратися, вчитися і працювати з повною віддачею сил протягом чотирьох-п’яти годин. А після цього можна буде й пообідати.
У проміжку між сніданком та обідом я із задоволенням питиму разом з вами чисту воду. Останню склянку чистої теплої води вам потрібно випити за півгодини до обіду. Це остаточно очистить мене від залишків сніданку і приготує до виконання нового завдання.
Шуня не любить розбавлену кашу
А скажи-но мені, Михасику, чи подобається тобі їсти хліб, на який раптом розлилася вода? Він стає таким мокрим і несмачним... А ти, Катрусю, чи з великим задоволенням продовжила б їсти своє рагу, якби раптом у нього влили півсклянки крижаної води? Їжа вмить стає холодною і неприємною. І не тільки: її чудовий смак втрачається, вона робиться прісною, а якщо до того ж вода сира, тоді їжа стає абсолютно непридатною для вживання. Такі пригоди за столом, дорогі друзі, можуть зовсім зіпсувати вам і апетит, і настрій.
І я це прекрасно розумію, тому що мені самому часто доводиться переживати щось подібне. Утім, на відміну від вас, я не можу, відсунувши мокрий хліб і зіпсоване рагу, вимагати від мами або від кухаря в їдальні іншої порції. Я можу вкрай засмутитися, втратити настрій і до кінця дня відмовитися пере- травлювати їжу. У такому разі я просто пропускатиму їжу через себе, навіть не доторкаючись до неї.
А й справді, що ж я повинен робити, коли саме в розпал перетравлювання їжі, до якого я готувався достатньо часу, раптом на мене виливається цілий черпак холодної води? Друзі, будь ласка, не пийте воду під час прийому їжі, не запивайте їжу водою – від цього я можу захворіти. Можливо, я й не застуджуся від холодної води, але мені доведеться докласти неабияких зусиль, щоб привести себе до ладу. Більше того, мій шлунковий сік, розбавлений водою, охолоне і стане непридатним ні до чого, як і залишена на столі порція рагу або викинутий у відро з відходами мокрий хліб...
Шуня та морозиво
Щось ми захопилися розмовами про мене і зовсім не говоримо про вас, Михасику та Катрусю. Розкажіть мені, будь ласка, трохи про себе. Я чув, що у вашому житті є різні пори року, коли навколо то холодно, то спека. Температура повітря то піднімається до сорока градусів тепла, то може опуститися до мінус тридцяти! Бр-р-р, не можу навіть уявити такого морозу. І як ви не мерзнете? Не уявляю, що б зі мною могло трапитися при такій спеці, не кажучи вже про тридцятиградусні морози.
А чи знаєте ви, любі друзі, що всередині вашого тіла температура завжди однакова? А якщо раптом трапляється, що температура тіла змінюється лише на декілька десятих градуса в той чи інший бік, ви можете занедужати. Зміна температури тіла лише на два-три градуси може бути небезпечною!
Ось у таких умовах я живу, тому не боюся ні спеки, ні холоду, адже я схований глибоко у вашому тілі, де температура не зазнає коливань від зміни пір року. Таким чином моя робота здійснюється не тільки чітко за годинами, а й за відповідної температури. Тому я найбільше полюбляю теплу їжу й воду, яка відповідає температурі тіла. Тоді мені не потрібно витрачати дорогоцінну енергію на розігрівання надто холодної чи на охолодження надто гарячої їжі. До того ж цей процес не тільки енергоємний, бо спалює чималу частину поживних речовин, які я заготовив для вашого організму, а ще й займає багато часу, протягом якого інша їжа починає киснути і псуватися, втрачаючи значну частину вітамінів і поживних речовин.
Ой-ой-ой, навіщо ви купили морозиво? Ви що, забули про мене? Я розумію, що надворі спека і вам хочеться чогось прохолодного. Ви навіть наївно вважаєте, що я також буду безмежно радий, якщо скуштую цього холодно-солодкого дива? Але ви зовсім забули, яка його температура! Щоб охолодитися, ви можете просто попити води, це буде корисно і для вас, і для мене.
«Шуню, а ти ласун?»
Я? Ну, звичайно! Хто ж не любить солодких фруктів або чудового кавуна?! Я не проти поїсти й родзинок або бананів. Я навіть не відмовлюся від ложечки пахучого меду… Що? Це не ті солодощі? А-а-а… Я зовсім не про те подумав. Ви ж, мабуть, запитуєте про тістечка, торти й шоколадні батончики? Та-а-ак… Ну, як вам сказати? Я не можу відчувати, наскільки вони солодкі, адже я не маю таких рецепторів смаку, які є у вас на язику. Я беру до уваги корисність продуктів. Не хочу сказати нічого поганого про мого брата-язика, розташованого у вас у роті, але мені здається, що він може вас ввести в оману, причому не тільки словами, але й смаковими відчуттями.
Люди кажуть: «Не все те золото, що блищить». А я б сказав: «Не все те поживне, що солодке». А от Авіцена – відомий стародавній лікар – категорично заявив: «Гірке лікує, а солодке калічить». І це правда.
Мене просто вражає, скільки некорисної їжі, яка абсолютно не містить поживних речовин, понавигадували люди! У солодощах міститься багато калорій (це такі уявні капсули із життєвою енергією – їх кількістю вимірюють поживну цінність продуктів), але вони оманливі, оскільки зовсім порожні, адже не здатні підтримувати життєдіяльність організму.
І не тільки солодка їжа може вводити в оману. Існує ще багато інших продуктів і страв, придуманих людьми, які тільки завантажують мене роботою, але результати від переробки такої їжі практично дорівнюють нулю! Я маю на увазі продукти швидкого приготування, такі як чіпси, снеки та інші. Ці яскраві, привабливі, розрекламовані продукти можна купити в багатьох магазинах. Вони такі спокусливі, як і морозиво, але такі ж шкідливі.
Зазвичай ця їжа сильно приправлена гострими спеціями й хімічними консервантами, які тільки подразнюють мене, обпікають мої ніжні тканини, псують мій дорогоцінний шлунковий сік і навіть негативно впливають на нервову систему. Тому й люди, котрі вживають таку їжу, дратівливі, неспокійні, неврівноважені та хворобливі. Я ніколи не бажав би, щоб ви, Михасику й Катрусю, вживали такі продукти, адже ми взаємодіємо! Коли страждаєте ви, тоді страждаю і я. А коли страждаю я, ви не можете не відчувати мого болю і не мучитися разом зі мною.
Найкраща їжа для мене – рослинна, тобто приготована з овочів або фруктів, горіхів та зернових. Я дуже люблю хліб із висівками, він смачніший та значно корисніший за всі солодощі!
Їжа, яку ШунЯ не отримує...
Друзі, а чи часто ваша мама посилає вас до магазину за покупками? Уявіть собі, що ви простояли в черзі цілісіньку годину за якимось дефіцитним товаром… Ось ваша черга наближається, ви вже почали рахувати гроші, ваша уява малює картину, як мама зрадіє такому заморському диву… А тут… Ні, тільки не це! Просто перед вами хтось забрав останній пакунок, і товар закінчився… Вам не вистачило! Мрії не здійснилися, очікування не збулися… Яка неприємність! Яка прикрість!
Таке інколи трапляється і зі мною. Я ось щойно образив свого друга – язика, назвавши його обманщиком. Але хочу сказати, що він дуже допомагає мені під час прийому їжі. Язик виділяє слину, щоб їжа, доки дійде до мене, була достатньо підготовленою для перетравлювання. Часто від дітей можна почути: «Ой, у мене аж слинки течуть!» Це язик сповіщає, що скоро подадуть смачну їжу. Це так дивовижно створив нас Великий Архітектор і Конструктор – Ісус Христос. Щойно очі побачать принадну їжу або ніс відчує апетитний запах, вони відразу передають інформацію язикові, котрий посилає слину просто до мене, щоб сказати: час готуватися до прийому їжі!
І ось тут інколи виникає розчарування: слинки котяться до мене, я готуюся зустрічати улюблену їжу, а її все немає й немає... У мене вже почав виділятися шлунковий сік, який повинен перетравлювати їжу, а їжа все ще не надходить! Мій сік вже почав перетравлювати мене самого, а їжі все ще немає! Мені вже боляче… і тут раптом я усвідомлюю: ніякої їжі й не буде! Просто Михась і Катруся дістали жувальні гумки. Від них слинки котяться, апетитний аромат доходить до мене - і більше нічого! Малеча пожувала-пожувала і виплюнула залишки несмачної гумки, а я все страждаю і страждаю... А ще думаю: «Навіщо дорослі створюють спокусливу рекламу цієї жувальної гумки? Адже від неї користі майже немає, а от шкоди багато усім – і мені, і зубам...»
А от і вечеря...
Ну, ні, друзі мої, так не годиться... Адже це вечеря, а не обід, а тим більше не сніданок! І чому це так багато їжі ви собі поклали в тарілки? Невже ви це все хочете з’їсти?! Та ще й яка їжа! Тут і бісквітне тістечко, і шматок м’яса, і навіть суп! І ніхто не запитає у мене, що насправді зараз хочеться. А хочеться мені всього-на-всього одне-два яблучка або горнятко трав’яного чаю з окрайчиком домашнього висівкового хліба… Так-так, і більше нічого. Адже ви пам’ятаєте: «Вечерю віддай ворогові»?
Скажіть, а для чого взагалі потрібна їжа? Правильно, щоб отримати енергію і поживні речовини для організму, інакше він не матиме достатньо сили для всіх тих справ, які ви плануєте виконати. Їжа також приносить задоволення, і це правильно. Коли вам доводиться їсти щось неприємне та несмачне, то я це відчуваю і хвилююся, тому не можу сконцентруватися на своїй роботі, і половина поживних речовин втрачається.
Однак не слід впадати в крайнощі. Задоволення не повинно перетворитися на самоціль харчування, інакше ви почнете їсти смачну, але некорисну їжу, наприклад, тістечка. Я біс- квітне тістечко взагалі б їжею не назвав – розлад шлунка та й годі! Краще б побільше фруктів – вони смачні, дуже корисні, багаті вітамінами. І перетравлювати їх легко та приємно.
Ви кажете, що фрукти дорогі? Але це тільки так здається. Підрахуйте, будь ласка, скільки коштують тістечка або чіпси і скільки яблук чи апельсинів ви на ці гроші могли б купити! Ось так!
Ну що, поїли? А тепер до роботи! Потрібно в кімнаті прибрати, підручники та зошити в портфель скласти, ще раз усе перевірити, чи всі домашні завдання та доручення батьків виконані. Ще раз подивіться навколо, чи все на своїх місцях. Не поспішайте лягати спати – мені потрібен деякий час, аби впоратися з тим навантаженням, яке я від вас отримав. Тому дайте мені хоча б годинку-дві на перетравлення їжі, а якщо ви повечеряли ситно, то й три години. Ви кажете, що вже дуже пізно і ви втомилися? А навіщо ж так пізно сідали за щедро накритий стіл?
Проаналізуймо, друзі: ваш організм спочатку отримує енергію, а потім її використовує. Тому їсти потрібно більше перед роботою, а не після неї. А коли ваш організм удосталь попрацює і хоче тільки одного – відпочинку, а ви його ще завантажуєте їжею, то в мене вже зовсім не залишається сил, щоб її перетравити. І що ж я маю з цими поживними речовинами робити вночі? Хто їх споживатиме? Адже весь організм уночі спить! А до ранку вони будуть вже «несвіжими». Хіба вам подобається несвіжа їжа? Тому потрібно більше їсти під час сніданку, а вечеря має бути легкою, іноді її можна взагалі пропустити. Тільки не робіть навпаки, як це часто трапляється в дорослих…
Шуня і безсоння...
–Шуню, Шуню, це я – король Мозокус Єдиний. Шуню, ти чому не спиш? Я через тебе також не можу заснути. А якщо я не висплюся, то діти вранці будуть втомленими, голова у них буде важкою…
– Та я розмірковую: ніби все зрозуміло пояснив дітям, як то кажуть, усе по поличках розклав. А вони? Хіба дітей не хвилює їхнє здоров’я? Вони ж із мене хворого дідуся зроблять за декілька років. А потім, коли дітям захочеться жити і творити, втілювати свої мрії та ідеї, їм доведеться по лікарнях та санаторіях їздити, мене лікувати. А мені так цього не хочеться. Мозокусе, чуєш, Мозокусе? А може, ти їм якось підкажеш? Може, все-таки замисляться, га?
– Так, Шуню, мені теж прикро, адже не тільки в тебе така проблема. Однак я дещо придумав… Коли хлопчики та дівчатка прийдуть до мене на аудієнцію, я їм розповім, як робити правильний вибір. А зараз надійшов час спати, нехай діти гарно відпочинуть разом з нами… На добраніч, братику!
– На добраніч!
«Пробач нас, Шуню...»
«Д  орогий наш Шуню, ми – твої Катруся й Михасик,      хлопчики та дівчатка – хочемо попросити в тебе пробачення. Проаналізувавши все, ми зрозуміли, як багато завдавали тобі проблем і страждань…
Ти пробач нас за те, що ми їли багато солодощів, які тобі нічого корисного не приносили, а тільки завантажували даремною роботою. Крім того, вони псували наші зуби, кров, ще й апетит порушували, тому після вживання солодкого нам уже нічого іншого не хотілося їсти.
Пробач нас, що ми мало пили води, а тільки лимонад і чай, які зовсім не вмивають тебе. Ми б теж ними вмиватися не хотіли. Пробач також, що ми пили воду під час їжі або запивали її водою. Ми намагатимемося не забувати пити достатньо води в потрібний час, щоб ти завжди був умитим і свіжим. А ще нам так подобалося пити холодну воду, яка завдає тобі страждань, ми не замислювалися над тим, що для тебе це рівнозначне десятиградусному морозу!
Шуню, ми докладемо зусиль, щоб не їсти більше морозива, а всі цукерки замінимо на яблука та банани. І розповімо нашим бабусям і дідусям, якої шкоди завдає дітям шоколад.
Ми обіцяємо тобі добре снідати, не їсти багато їжі під час вечері, стежити за тим, щоб вечеряти не пізно. Ми розуміємо, як погано не тільки для тебе, але й для всього організму, коли ми порушуємо закони здоров’я.
Крім того, ми усвідомили, як багато страждань тобі завдавали постійним перекушуванням між прийомами їжі. Ми більше не будемо… Пробач нас, Шуню! Ми намагатимемося дотримуватися всіх законів здоров’я, які пропонує наш Верховний Правитель. Ми проситимемо у Нього допомоги, аби бути слухняними, і докладатимемо зусиль, щоб ти не хворів. Адже ми любимо тебе, ти ж наш Шлуночок!»

4

6

7

10

16

17

18

20

РОЗМАЛЬОВКА

Шуня
та його друзі
Наталія Юнак
Книга 3
Директор видавництва: В. Джулай
Головний редактор: Л. Качмар
Переклад з російської: М. Власюк
Коректор: І. Джердж
Художник і дизайнер: О. Черневич
Відповідальна за друк Т. Грицюк
Формат 84х108’/32. Папір офсетний. Друк офсетний. Підписано до друку 19.01.2018 р. Гарнітура Verdana. Наклад 3 000 прим.
Видавництво «Джерело життя»
04107, м. Київ, вул. Лук’янівська, 9/10-А
тел. (044) 425-69-06, факс 467-50-64, е-таіl: dzherelo@ukr.net